Mirovine iz drugog stupa bit će veće nego iz prvog
![](/media/slike/slike_clanci/03d8ce93-f0fa-46ad-8293-85c6430f8421.jpg)
Nastojeći opovrgnuti napise u
medijima o neuspjehu mirovinske reforme i neefikasnom upravljanju mirovinskom
štednjom, Štimac je ustvrdio da su mirovinski fondovi postigli više
nego što se od njih očekivalo. 'Nakon devet godina rada ostvaren je prosječan
godišnji prinos od 5,27 posto što, kada se oduzme inflacija, daje realni
prinos od 2,59 posto', rekao je Štimac, dodajući da je na početku
mirovinske reforme traženi prinos fondova bio dva posto iznad stope inflacije.
Napomenuo je i da je takav rezultat ostvaren, usprkos jednoj katastrofalnoj
godini, 2008, u kojoj su, kako je rekao, 'neki mirovinski fondovi vani izgubili
30 do 40 posto imovine'.
Predstavljajući primjere
očekivanih mirovina iz drugog mirovinskog stupa, Štimac je ustvrdio da će članovi
obveznih mirovinskih fondova s vremenom imati relativno veće mirovine iz drugog
mirovinskog stupa nego iz prvog.
Prema izračunu 'mirovinaca', prosječan član mirovinskog fonda rođen 1970.
godine, koji mjesečno uplati 430 kuna, može nakon doživljene 65. godine iz
drugog mirovinskog stupa očekivati mirovinu od 870 kuna. Kada bi se 20 posto
doprinosa uplaćivalo u drugi stup, pokazuje izračun, mirovina bi se popela na 3.840
kuna, što je znatno više od sadašnje prosječne mirovine iz prvog stupa
(2.162,63 kuna).
Štimac se osvrnuo i na problem umirovljenica, koje su otišle u privremene
mirovine i sada imaju niže mirovine nego bi one bile da mirovine primaju samo
iz prvog stupa. Prema njegovim riječima, njihove mirovine su niske zbog
kratkog roka štednje i malih uplaćenih iznosa, ali i zbog činjenice da
su nepravedno isključene iz prava na dodatak na mirovinu koji je određen
Zakonom o dodatku na mirovinu. Mirovinci smatraju da je jedino pravo rješenje
ovoga problema da se članovima drugog stupa prizna proporcionalno pravo
na dodatak.
Što se tiče troškova drugog mirovinskog stupa, stav
'mirovinaca' je da 'kada bi troškovi ostalih sustava bili kao troškovi drugog
stupa, Hrvatska bi imala vrlo malo troškovnih problema'. Svoj stav potkrijepili
su usporednim podacima o naknadama društava za upravljanje u Poljskoj,
Bugarskoj, Mađarskoj i Rumunjskoj, koje su u pravilu više nego u Hrvatskoj.
Također, naveli su da su troškovi REGOS-a mogli biti puno niži te da su oni
trebali biti raspoređeni i na druge korisnike mirovinskog sustava.
Govoreći o investicijskoj politici, Štimac
je naglasio da su obvezni mirovinski fondovi snažna podrška hrvatskim
privrednim subjektima, o čemu svjedoči činjenica da su sudjelovali u svim
javnim ponudama, privatizacijama, izdanjima komercijalnih papira i
korporativnih obveznica, te da su ključni ulagatelji u fondove gospodarske
suradnje. Najavio je i unapređenje upravljanja imovinom kroz uvođenje
koncepta podportfelja, odnosno usklađivanja investicijskih politika sa
životnom dobi osiguranika.
'Mirovinci' su se osvrnuli i na zemlje u okruženju koje su 'u većoj ili manjoj
mjeri neprijateljski tretirale svoje obvezne mirovinske fondove', što se
koristilo kao argument protiv hrvatskog drugog stupa. Naveli su primjere koji
ukazuju da se trenutna razmišljanja u europskim zemljama evidentno
okreću protiv mađarskog modela nacionalizacije drugog stupa. 'Poljska
je objavila da neće ići mađarskim putem, a Češka i Velika Britanija upravo
donose zakone kojima uspostavljaju svoje verzije obveznih mirovinskih fondova',
zaključio je Štimac.